ДОРИАН ГРЕЙ
По едноименния роман на Оскар Уайлд "Портретът на Дориан Грей"
1 ГОДИНА ПО-РАНО
Сър, дайте ми едно пени.
Простете.
Търсите ли някого? - Всъщност да...
Мистър Грей, добре дошли в Лондон.
Потегляме!
Пристигнахме, сър. Добре дошли у дома.
Надявам се, че ще ви хареса.
Всичко е както го помня.
Моите съболезнования, сър. Да ви приготвя ли чай?
Благодаря, Виктор.
Сигурна съм, че Лондон ще ви предложи много нови приятели и забавления.
Надявам се. - Аз също.
Трябва да ви запозная с един човек.
Това е един от най-добрите ни художници - Базил Холуърд.
Агата, моля те, просто обичам да изучавам красотата.
Какво мислите за това?
Каква прилика!
Базил?
В Лондон съм вече от две седмици,
а единствените хора, с които съм се запознал, са приятелките на Агата.
Познаваш мен. - Разбира се.
Не исках да...
Тези събирания са ужасно скучни, Дориан.
Не пропускаш нищо. - Сигурно е така.
Просто си помислих, че може да е забавно.
Колко изтъркано...
Питие.
Ще взема нещо за пиене.
Намерете й добър съпруг, който знае как да се държи с една жена.
Да се държи добре означава да прави любов с нея, ако е красива,
или с някоя друга, ако е грозна. Извинете ме.
Цигара?
Не, благодаря.
Мисля, че цигарата е най-голямото удоволствие.
Тя е фина и оставя една незадоволеност.
Вие сте внука на Келсоу. - Да.
Познавахте ли го? - Срещал съм го веднъж.
Издъхна миналия месец, докато вдигахме тост.
Някои казват, че сте наследил имотите му?
Изглежда да сте сирак не е чак толкова зле.
Според Агата сте "Обещаващ млад мъж с красив външен вид".
Предполагах, че сте глупак от провинцията в ужасен костюм.
Виждам, че не съм бил съвсем прав.
Можеше да бъде и по-зле. Гладис Алонби се облича като 14-годишна
като 14-годишна от 40-тия си рожден ден насам.
Ако Радли прекарваше по-малко време в църквата, отколкото в ателието си
може би нямаше да прилича на овехтяла книга с църковни песни.
Сигурен ли сте, че не искате цигара? Носят ми ги директно от Кайро.
Виждам, че сте се запознал с очарователния ни гост.
Не обръщайте внимание на нищо, което ви казва той.
Колко грубо. Аз съм Хенри Уотън. Виктория, съпругата ми.
Това е леля ми, както вече знаете.
Радвам се, че сте се запознали. Можеш да научиш някои маниери от момчето.
Намерих ви други гости, които да обиждате.
Знаех си, че има смисъл да съм с нея.
Надявам се, че пътищата ни отново ще се пресекат, мистър Грей.
Благодаря ви за цигарата. - Ще свикнете.
Наистина е доста приятно. - Имах предвид Хенри.
Искам да се запознаете с някои хора.
Дориан?
Не ти ли омръзна да ме гледаш? - Определено не.
Колкото повече гледам, толкова повече виждам.
Сигурно почти е готов. Все пак не е Сикстинската капела.
Помниш ли, че ти позволих да останеш, само ако пазиш тишина?
Искам да го видя. - Недей!
Няма да ти позволи дори да надникнеш.
Агата ми каза, че баща ви също е бил художник.
Така изглежда. - Сигурно Келсоу е бил възхитен,
че дъщеря му се е влюбила в беден художник.
Не се очудвам, че са избягали.
Не познавам родителите си. - Разбира се.
Тифът е ужасен. Бедната ви майка е починала при раждането.
Към всеки, когото срещнете, ли проявявате такъв интерес?
Не всеки, когото срещам, е толкова интересен.
Хенри, защо не се поразходиш,
докато довърша фона?
Дориан не ти е нужен за това. Нека двамата се поразходим.
Може би всички трябва да си починем. - И знам къде да отидем.
Хайде, Дориан.
Съжалявам.
Сега разбирате ли защо Агата иска да помага на църквата?
Не мислите ли, че поне трябва да се опитваме на променим нещата?
Нямам желание да променям в Англия нищо, с изключение на времето.
Добре дошли в моя клуб.
Заповядайте. - На екс.
Не, недей.
Сервитьор, още по едно.
Какво ще кажете вие и красивият младеж с вас да ми го сложите двойно?
Не, благодаря. Въпреки това ви желаем успех в търсенето ви на романтика.
По-широко, скъпа.
Не се тревожи, той е доктор.
Няма нищо срамно в удоволствията. Човек просто иска да е щастлив.
Но обществото иска човек да е добър. Но когато е добър, рядко е щастлив.
Но когато е щастлив, винаги е добър.
Вие искате да сте добър и щастлив, нали, мистър Грей?
Не трябва ли да се плати определена цена за това?
Всеки може да си я позволи.
Имах предвид за ефекта върху...
Върху какво? - Върху душата.
Душата?
Това е моята църква.
С тази глътка обричам душата си на дявола.
Никога няма да срещнеш по-голям философ на глупостта.
Хайде, Дориан. Време е да видиш какво създадохме.
Наистина ли? - Момчето не си е изпило джина.
Върви да си довършиш фона. Няма да се бавим.
Портретът ти те чака, Дориан.
Може би трябва да отидеш и да я заговориш.
Не мисля, че... - Не бъди страхливец, върви.
Не знам къде... - Завиждам ти.
На мен? - Всичко за теб е възможно,
защото притежаваш най-ценните неща на света.
Младост и красота.
Изпусна момента.
Това вероятно беше съпругът й. - Явно да.
Хората умират от здрав разум, Дориан,
по един пропуснат миг, всеки път.
Животът е един миг. Няма бъдеще.
Затова накарай го да гори винаги с най-силния пламък.
Базил, това е най-доброто ти произведение.
Целият град ще говори за теб.
За двама ви.
Говори, момче. Ще го засегнеш.
Така ли изглеждам?
Толкова е...
жив.
Повече от жив е.
Той винаги ще си изглежда така.
Но вие, мистър Грей, не.
С времето, майката природа няма да повлияе на картината.
Някои неща са по-ценни, защото не са вечни.
Глупости. Ние остаряваме и умираме, защото боговете за жестоки.
Бих дал душата си на дявола.
За да останете вечно млад? Добра сделка.
Какво ще кажете за още един джин?
Всички тези безкрайни заклинания, книги, подвързани с кожата на бебета,
клади от огън, кръв от девици.
Дориан не би продал душата си. Нали, Дориан?
Би ли го направил?
Да.
Успял си да го нарисуваш наистина великолепно.
Никога до сега не съм имал толкова спонтанен модел.
Четката сякаш танцуваше по платното, аз просто рисувах това, което виждах.
Келсоу сигурно се обръща в гроба си.
Не искаше да ме вижда.
Обвиняваше ме за смъртта на майка ми.
Нищо не може да се сравни с грозотата на един старец.
Устните! И очите!
Почти същият като оригинала.
Трябва да свикваш с хорските погледи. - Портретът е много хубав.
Нямах предвид портрета. - Мистър Грей, ще позволите ли?
Мина много добре. - Истински триумф, мистър Грей.
Първият от много.
Ще позволите ли да отбележа, сър? Ако майка ви можеше да ви види днес,
щеше да се гордее с вас.
Да ви приготвя ли ваната? - Все още е рано.
Имаме ли джин? - Опасявам се, че не, сър.
Тогава ми извикай файтон.
Давай! Удари го! - Удрям го!
Провери в джобовете му!
Кажете?
Да не намокрихте гащите, г-не? - Здравей, красавецо.
Момче!
Имате ли запазена ложа, милорд? Само един шилинг.
Не сте изпуснали много.
Тази млада дама... - Това е Сибил Вейн, сър.
Ще играе Офелия.
...Да чувам как ума му висш фалшиви,
дрънчащ като разстроена звънарна,
да гледам дивния му лик попарен от изстъплението!
О, покруса...
Позволете да ви представя мис Сибил Вейн, милорд.
Всъщност не съм лорд. Не знам защо продължава да ме нарича така.
В театъра не идват много благородници.
Така ли? Тогава ще им го препоръчам.
Може ли да знам какво ви води в гримьорната ми?
Минавах наблизо и...
Знаете ли, бях в бара... - Знам.
Спомняте си?
Един приятел ме заведе. Преди не бях ходил.
Като казвам, че преди не съм ходил, нямам...
Исках да се запозная с вас, но вие си тръгнахте с...
С Джим. - Да.
Точно така.
Джим.
Брат ми.
Брат ви?
Прекрасно!
Съжалявам, не беше редно от моя страна да...
Простете за безпокойството, мис Вейн.
Почакайте! Има нещо, което все още не сте ми казали.
Да, разбира се. Моля да ми простите.
Офелия е една от най-трудните роли,
но изпълнението ви тази вечер беше безпогрешно.
Просто удивително. Всъщност...
Вие сте удивителна.
Когато ви видях на сцената, когато ви гледам и сега,
благоговея и се възхищавам на очарованието ви.
Имах предвид името ви.
Все още не сте ми казали името си.
Колко други сте водили тук?
Стотици. Хиляди.
Сигурно сте ухажвали много момичета. - Не.
Можете да ми кажете истината. - Вие сте единствената.
Единствената!
Всъщност какви са отношенията ви с онова младо момиче?
Покажи малко уважение! - Не говорете така. Сибил е свята!
На този свят само светите неща заслужават да ги обладаваме.
В днешно време хората се страхуват да се отдадат на чувствата си.
Аз не се страхувам. - Разбира се, че се страхувате.
Чувството на страх ни е втълпено още от детство.
Страхът от Бог, или което е по-лошо, страхът от скандали.
Учат ни да крием в страх истинската си същност.
Всеки порив, който сподавяме, трови съзнанието ни, мистър Грей.
Ще го накарате да съжалява, че изобщо е споменал за момичето.
Готово е. - Нещо липсва.
Благодаря, Хенри.
Позволих си да сложа вътре няколко от моите.
Дориан, прекрасна е.
Мисля, че ще ти стои много добре.
Трябва да тръгвам. Джим ще се притесни.
Разбира се.
Но можем и да...
Исках да кажа...
Можеш да останеш...
...тук, с мен.
Не бива да се страхуваме от чувствата си, Сибил.
Виждала съм какво става с другите момичета,
които се поддават на чувствата си... - Обичам те!
Прости ми, не исках да...
Ти си всичко, което някога съм искала.
Момче!
Може да остане белег.
Няма да е първият.
Гърбът ми...
Какво имаш предвид?
Ти си идеален.
Сгоден? - Невероятно, нали?
Исках всички вие да узнаете първи.
Поздравления, Дориан. - Благодаря.
Как по-точно дойде предложението за брак?
Едва ли би могло да се каже, че беше официално предложение за брак.
Казах й, че я обичам, а тя ми отвърна, че за нея ще бъде като
сбъдната мечта да стане моя съпруга. - Жените са очарователно практични.
Ще дойдете ли довечера да гледате изпълнението й?
Опасявам се, че няма да мога.
Ние сме поканени в дома на Бърдон.
Предайте на Бърдон, че ще го посетя утре. Защо не извикаш файтон?
Обичам театъра. - Довиждане, дами.
Много по-истински е от живота.
Надявам се, че сега си доволен. - Всяко преживяване е ценно.
А бракът определено си е преживяване.
Този път на никого не му беше забавно, Хенри.
Ще говоря с него.
Имам чувството, че останалите не одобряват брака ми. Особено Базил.
Може би Базил първо трябва да спре да се бои от собствените си чувства.
Бихме могли да се отбием на едно място на път към театъра.
Аз също имам новини.
Съпругата ми е бременна. - Поздравления!
Не ставай смешен! Това е началото на края.
Така че достави ми това удоволствие.
Хенри! - Алън.
Виждам че сте дошли за малко удоволствия.
Елате, дами. - Радвам се да те видя.
Възхитително!
Пий!
Не след дълго ще те върже с дете.
Не мисля така. - Нашият приятел ще се жени.
Значи нямаме шанс да спечелим сърцето ти.
Наздраве за младостта!
Не...
Виктория знае ли, че идваш тук?
Скъпо момче, бракът прави живота в лъжа абсолютно необходим.
Но съвестта ми няма да е толкова чиста.
Съвестта служи за оправдание на страхливците.
Никой мъж не би съжалил за изпитаната наслада.
Виждаш ли?
Единственият начин да се отървем от изкушението, е да му се поддадем.
Търси все нови и нови усещания, Дориан.
Ела... Качи се горе.
Не пропускай нищо!
Ела.
Не е нужно никой да разбира. - Ела с мен.
Удоволствието е изцяло мое.
Слушал съм толкова много за вас. - Аз също съм слушала за вас.
Хареса ли ви представлението? Не ви видях в публиката.
Опасявам се, че не успяхме да стигнем навреме.
Къде бяхте? - В клуба.
Истината е, че празнувахме добрите новини.
Моите поздравления. - А Хенри ще става баща.
Това е чудесно. - Така е.
Сигурно нямате търпение да създадете семейство?
Да.
Нека не бързаме.
Лека нощ. - Лека нощ, Чарли.
Лека нощ.
Прекалено сме млади, не мислиш ли? - Така ли?
Може би е по-добре да тръгвам. Лека нощ.
До утре, Хенри. - До утре.
Не мисля, че трябва да бързаме толкова.
Звучиш различно. - Не е вярно.
Цяла вечер ли бяхте в клуба? - Да.
Той е по-добър лъжец от теб. - Какво?
Просто казвах, че всичко стана прекалено бързо.
Отдадох ти се! Мислех, че ме обичаш! - Обичам те!
Тогава ме направи твоя съпруга, не една от твоите уличници!
Може би е по-добре да си вървя.
Не му позволявай да го направи, Дориан.
Това няма нищо общо с Хенри. - Каза, че ме обичаш.
И наистина те обичам. - Дориан, моля те!
Моля те, Дориан! Аз те обичам!
Хенри! Дориан!
Как мина представлението миналата вечер?
Съжалявам.
Изпий едно питие.
Ако искаш, по-късно мога да те представя на един художник.
Никога не се женете, мистър Грей.
Това е единственият начин да запазите всичките си илюзиите.
Горе главата, момче. Имаш изражение все едно са ти ударили плесница.
Отново ще обичаш. И отново. Носиш ли си цигарите?
Разбира се.
Не се страхувай, Дориан.
Светът е твой.
За един миг.
Здравей, Виктор. Ще ни донесеш ли бутилка...
Каквото и да е.
Какво има? - Имате посетител.
Мистър Вейн. Изглежда разтревожен.
Ще изчакаме в библиотеката.
На какво дължа това удоволствие, Джим?
Да ви предложа нещо за пиене?
Не искам това в дома си.
Това, което стана със Сибил, беше недоразумение.
Това беше подарък и може да го задържи...
Мръсна е.
Беше с него, когато я извадиха от реката.
Защо е била...
Не може да е... Не може...
Исках да знаете, че тя ви обичаше!
Щеше да ви роди дете.
А вие я убихте.
Джим! Джим!
Ставай! - Добре ли сте, сър?
Нека ви помогна. - Сибил е мъртва.
Лека нощ, дами.
Ставай!
Не може да позволим някакъв луд да заплашва уважаван човек в дома му.
Алън лекува няколко такива пациента в Брандмур,
докато се установи за постоянно.
Убеден съм, че разследването по случая
няма да има нищо общо с мистър Грей.
Вината не е твоя, Дориан.
Келсоу каза, че нося само смърт. - Сгрешил е.
Говориш безсмислици.
Не, моля те!
Той е част от мен, Хенри.
Превръщам любовта в смърт. В смърт... Смърт!
Келсоу беше един луд старец и е мъртъв.
Миналото остава в миналото.
Опитът ни прави по-силни, Дориан.
Трябва да погледнеш нещата такива, каквито са.
Необикновен опит.
Не мога да бъда толкова безсърдечен. - Това не е безсърдечност.
Нарича се перспектива.
Повечето нямат силата да се изправят срещу страданието.
Да контролираш емоциите си,
това те прави човек на волята.
Алън остави това за теб. Изпий го. Нареждане на доктора.
Трябва да тръгвам.
Ще ти се обадя сутринта. - Благодаря, Хенри.
Ти си човек на волята, Дориан.
Знаех го от самото начало.
Дориан, Дориан...
Толкова съжалявам...
Хенри ми каза за горката Сибил. Ако има нещо, което мога да направя...
Много мило. Тъкмо отивам да видя Хенри.
Ще дойдеш ли на бала?
Къде е портретът ми? - Светлината е прекалено силна.
Светлината е идеална. Къде си го сложил?
На сигурно място.
Истината е, че не искам да стои на публично място.
Прекалено е ценен.
Можех да ти простя, ако наистина скърбеше.
Бях разстроен. Но миналото остава в миналото.
Всеки опит е ценен. Питие?
Не трябва да вярваш на всяка дума, която Хенри ти казва.
Той самия не си вярва.
Това не е ли ужасно? Радли се наслаждава на жалката си гордост,
докато жадната му за любов съпруга
показва дъщеря си все едно е свиня, за която търси нерези.
Възхитителна млада кобилка. - Горката Силия.
Ще бъде вързана завинаги като робиня за някой мерзавец.
Предполагам, че се задава буря.
Позволете ми да ви се представя.
Знам кой сте, мистър Грей.
Моите поздравления за очарователния ви дебют.
Малък тост?
За какво?
За опиянението.
Идва. - Кой?
Силия?
- Проблем ли има?
Не мога да намеря дъщеря си. Нито мистър Грей.
Може би са в градината. Украсата е прекрасна.
Мога да ви дам друго предположение?
Силия!
Какво става? - Силия!
Къде е дъщеря ми?
Тъкмо си оправях костюма.
Малко от прекрасното вино се разля върху ризата ми.
Мистър Грей, аз...
Лорд Хенри ми каза... - Объркал се е.
Не е нужно никой да разбира.
Много сте мил, мистър Грей.
Благодаря. - Сигурно ви е трудно
да гледате дъщеря си, толкова млада.
Сигурно ви кара да копнеете за собствената си младост.
Аз... - Мадам, простете ми, но...
...вие сте прелестна.
Мистър Грей, това не е редно...
Докъде бяхме стигнали?
На какво се дължи тази усмивка, мистър Грей?
Мисля, че Хенри току-що изгуби един облог.
За какво става дума? Всички тук сме хазартен тип хора.
Или всичко или нищо.
Разбира се, добрият комарджия разбира, че всичко си има граници.
Не съществуват граници.
Честит рожден ден, Дориан!
Дориан. Това е най-хубавото ти празненство.
Човек трябва да си намира занимания,
за да притъпи болката на остаряването.
Кажете на съпруга ми да смени тази намусена физиономия.
Аз винаги съм се разбирал с него.
Поздравления, Базил. Чух, че ще правиш нова изложба.
Да, в Париж. всъщност исках да те попитам нещо, Дориан.
Бих искал да акцентирам върху твоя портрет.
Да, портретът е наистина забележителен.
Какво стана с него? - От месеци не съм го виждал.
Дориан го пази изключително добре. - Така е.
Съжалявам, Базил, но е прекалено ценен. Не искам да напуска къщата.
Простете... - Мен ли търсиш?
Този портрет е най-доброто ми произведение и ще бъде високо оценен.
Най-хубавият подарък, който някой някога може да получи.
Всъщност...
Иска ми се да можех да ти кажа колко е хубав.
Значи може да го взема на заем за малко.
Не съм сигурен дали изразих благодарността си.
Мислех си...
Имам ключа към сърцето ти.
Никога не докосвай това! - Дориан!
Той е млад.
Но не беше жесток, докато не срещна теб.
Това е мое.
Ти ли си бил.
Мислех, че си се прибрал. - Имах нужда да се разходя.
Мислех да си лягам. Всички си тръгнаха.
Тук съм за да видя теб, а не тях.
Наистина ли?
Почакай.
Не знам от къде да започна. - Колко зловещо.
Уплаши бедното момче. - Ще се оправи.
Така ли си каза и за Силия Радли?
Съжалявам за нещастието й. Наистина ли мислиш, че аз съм виновен?
Когато те погледна, дори не мога да си го представя.
Но знам, че не се отнасяш добре с хората.
Дори с мен. Когато те помолих за малката услуга
да ми дадеш на заем собствената ми картина...
Заради това ли е всичко? - Не, просто исках услуга!
Дориан...
Какво стана с онзи Дориан Грей, когото нарисувах?
Не разбираш.
Аз винаги ще си остана онзи Дориан.
Мога ли да ти имам доверие, Базил?
Искаш ли да разбереш защо не можеш да покажеш картината?
Какво има?
Не ме ли позна?
Какво си...
Това нещо... Не е каквото...
Заедно създадохме нещо красиво.
Това е чудо.
Погледни ме. Погледни ме!
Заради твоят портрет това никога няма да остарее.
Никога няма да имам и белег.
Можеш ли да си представиш,
че мога да правя всичко, което поискам
и да изживея всичко,
докато света гледа целия ми блясък? - Това не си ти.
Знам, че това не си ти. Можем да го спрем.
Базил, моля те, недей.
Не разбираш ли, че трябва да го унищожим?
Дориан, искам да ти помогна. Ще намерим свещеник.
В сърцето ти все още има нещо добро. Виждам го!
Ти не си този дявол.
Аз съм бог.
Базил. Базил!
Добър вечер.
Имате ли нужда от помощ, сър?
Много мило.
Добре.
Готово, сър. Тръгвайте.
Добър ден, лейди Виктория.
С Хенри щяхме да обядваме заедно. Защо не дойдете с нас?
Дориан, не сте ли чул?
Намерили са тялото на Базил в реката.
Слугиня на крале, крадци, зла слука,
ти шестваш сред отрова, чума, битки,
ала от мак упойните напитки
приспиват по-добре. Недей се фука!
Смъртта е миг на сън
след туй съзираш безкрайността.
Не аз,
ти, Смърт, умираш.
Сбогом, Базил.
Тази сутрин отново говорих с полицията.
И имат ли тия палячовци някакъв напредък?
Убедени са, че е бил някои наемател.
Мислят, че ще успеят да го хванат.
Значи името на Базил ще бъде опетнено.
Мисля да замина, Хенри. Може би трябва да дойдеш с мен.
Къде отиваш? - Навсякъде.
Заминавам утре. - След всичко това?
Един човек някога ми даде съвет
да гледам в перспектива. Ела с мен.
Детето скоро ще се роди.
Разказвай ми всичко.
Винаги го правя.
Посетих гробниците на древни нации,
яздих с нашите последни племена.
Усещам великолепието на всеки момент,
величието от съществуването и ужасното му...
устремен като острие на нож, това отчайващо желание да видя, докосна...
Хенри, ти ме научи, че живота трябва да гори с най-силния пламък.
Светлината не ме заслепява, нито жегата ме изсушава.
Аз съм пламъка, Хенри. Аз съм пламъка.
Жените никога нямат нищо за казване, ала го казват очарователно.
Те са великият триумф на материята над разума.
Ето ме.
Дориан?
Изглеждаш толкова...
Толкова...
Изглежда великолепно.
Чухме такива слухове.
Опасявам се, че те са напълно верни.
Добре дошъл. Шампанско?
Ето къде е уважавания ни гост.
Идвам.
Моите съболезнования.
Знаеш, че постоянно слушам това.
"Природа."
Природата е отговорна за много дела.
С нетърпение очакваше живота след развода.
И горкия стар Базил...
Ако плащахме на полицията за резултати, щяхме да спестим хиляди.
Когато спря да ми пишеш, се страхувах от най-лошото.
Но ето те тук.
Не се тревожи за имотите.
Кажи ми защо се върна?
Уморих се. - Не изглеждаш уморен.
Няма от какво да се оплакваш. Животът ти е прекрасен.
Пиеш каквото искаш и това не оставя нито следа върху теб.
Помниш ли когато дойдох в Лондон?
Чувствах се толкова...
Това бяха велики дни.
Дориан, ясно е защо си изгубил страстта си към живота.
Прекалено дълго беше далеч от мен.
Хайде.
Да отидем в града както някога.
Липсваше ми, Хенри. - Трябва да те попитам...
Каква е тайната ти?
Ако ти кажа, ще трябва да те убия.
Виждам, че все още я пазиш.
От Кайро. - От къде другаде.
Усмивка.
Емили.
Може ли?
Надявам се, че не ви прекъсвам.
Хубавото на миналото е, че е минало.
Надявам се, че не си стар циник?
Тогава в какво вярвате? - В прогреса.
Всичко, което виждам, е разруха.
Ами вярата? - Светски заместник на мнението.
Изкуството? - Болест.
Любовта? - Илюзия.
Браво!
Вие двамата направо разбихте света на парчета.
Благодаря за цигарата.
Необикновена жена. - Вероятно е така. Това е дъщеря ми.
Дориан?
Това си ти.
Дориан?
Дайте ми пени!
Дайте ни пени?
Участвал ли сте във войната? - Прекалено съм стар.
Ставай!
Ти...
Дориан Грей.
Мисля, че ме бъркате. - Знаех, че един ден ще се върнеш.
Почакайте... - Чаках толкова години...
Чакайте! Колко години? Колко години!
Погледни ме. Погледни лицето ми.
Аз съм едва на 20.
Не може да бъде.
Не познавам този Дориан Грей.
Мисля, че не сте добре.
Аз... В болницата...
Те ме нараниха.
Кажи му... Кажи му, че идвам.
Имате посетител, сър.
На какво дължа удоволствието?
Помислих, че може да ми правите компания за обяд.
Не, не мисля, че... - Ще си направим пикник.
Страхувам се, че аз...
Предпочитам днес да си остана вкъщи.
Наистина ли?
Ще вали. - Кажете ми, мистър Грей.
Винаги ли трябва да сте такъв циник?
Погледнете нагоре.
Предпочитам да не го правите.
Задължен сте ми, мистър Грей.
Отдавна ли се занимавате с това? - Не, подарък е от баща ми.
В замяна му обещах, че повече няма да се приковавам към парапети.
За гласуването, мистър Грей.
Не мислите ли, че и жените имат право на глас?
На жените не трябва да се дава нищо, което не могат да носят вечер.
Вие сте загуба за фронта.
Помислете за всички германци, които може да прободете с вашите епиграми.
Извинявам се, ако съм ви засегнал.
Ще трябва да се постараете повече, за да ме обидите.
Тогава скромно обещавам да положа двойни усилия.
Чудя се дали е вярно това, което казват за вас.
Че зад тази привлекателност
се крие безсърдечен човек?
Казват, че съм привлекателен?
Казват, че сте отдавате целия си живот на удоволствията?
Това, разбира се, е препоръчително.
Ако изглеждам като вас на 25, ще съм напълно щастлива.
Уверявам ви, че удоволствието е нещо съвсем различно от щастието.
Някои неща са по-ценни, защото не траят вечно.
Мистър Грей, мисля, че знам тайната ви.
Вие имате сърце.
Тези, които погледнат отвъд външния вид, го правят на техен риск.
Колко ужасяващо.
Някой път може отново да ви ползвам като шофьор, мистър Грей.
Значи ще се видим довечера в Тойнби Хол?
До довечера.
Алис.
По-скоро бих се въргалял из канавките,
отколкото да позволя моите плът и кръв да се докоснат до него.
Кой сатана е дал това невинно лице на такъв човек?
Ела, мила.
Напълно неестествено.
Какво?
Нека свири! - Тишина, моля!
Всеки би си помислил, че се срамувате от мен.
Какво стана в салона? - Не знам за какво говорите.
Видяхте нещо. - Грешите.
Мистър Грей.
По-добре ще е, ако не ни виждат заедно.
По-добре за кого? - Ще започнат да говорят за вас.
Не ме интересува какво говорят.
А трябва.
Истината е, че съм извършил ужасни неща...
Животът ми... Животът ми е ужасно покварен.
И ще си платя.
Няма да позволя на никого да ви нарани.
Не трябва да се виждаме повече.
Идвам за теб, Дориан Грей.
Убиец! Дориан Грей! Убиец!
Ти си безмилостен!
Добър вечер, сър.
Мистър Харкоурт мисли, че в таванско помещение може да има плъхове.
Но нямам ключ. - Махайте се от къщата ми.
Но, мистър Грей...
И ти.
С цялото ми уважение, сър, работя за семейството ви от две поколения...
Вземи и вещите си.
Искам да бъда свободен.
Искам да бъда...
Нов... Пречистен...
Искам да бъда добър.
Моля ви. Трябва да ми помогнете.
Ако се покаем, Бог е щедър и справедлив.
Изповядай смъртните си грехове.
Изповядай греховете си... - Това не е истинското ми лице.
Ако можехте да видите душата ми...
Само Бог може да вижда душите ни.
Аз съм виждал душата си.
И мога да ви я покажа.
Тя е изгнила...
Вони...
Отровена е.
Помогнете ми!
Ще умреш!
Съжалявам.
Мистър Грей!
Мис Уотън.
Моля ви, простете ми, че ви се натрапвам в този късен час.
Треперите.
Елате да седнете до огъня. - Искам да ви кажа...
Искам да ви кажа... Искам да ви кажа всичко.
Добре, погледнете ме. Какво има?
Искам... Искам да знаете...
какво съм аз.
Всичко е наред. Слушайте.
Всичко е наред.
Хенри.
Добро утро. - Добре ли спахте?
Мистър Грей имаше нужда от приятел.
Ще помолиш ли мисис Уилям да ми приготви закуска?
Разбира се.
Толкова е млада.
Светът е неин.
Хенри, аз... - Как смееш?
Тя е моя дъщеря! - Промених се.
Променил си се?
Не си се променил, нали, Дориан?
Защо е всичко това?
Хенри, ти си най-старият ми приятел...
Ти си противен на природата. Стой далеч от нея!
Не искам това да... - Стой далеч от дъщеря ми!
Мистър Грей!
Искам да се извиня заради баща си.
Миналата вечер искахте да ми кажете нещо.
Дориан. - Искам да започна всичко отначало.
Далеч от всичко тук.
Разбирам, не исках... - Всичко освен теб.
Дориан!
Да.
Сигурна ли си, че това искаш?
Искам теб.
Както ви казах, мистър Грей го държи в таванското помещение.
Сигурно иска да го предпази.
Каква тайна пази?
Не е нужно никой да разбира.
Емили!
Какво означава това? - Съжалявам.
Повече не идвай тук.
Моля те. Никога.
Моля те, Емили, дай ми ключа.
Какво има вътре? - Дай ми ключа.
Какво има вътре? - Моля те.
Умолявам те.
Ще пътува с нас. До Ню Йорк, да.
Ще го опаковам, но ще се радвам, ако изпратите човек да ми помогне.
Благодаря.
Къщата е на добра цена, мистър Грей.
Ще оставите ли някои от мебелите? - Всички.
Мисля, че иска да се извини.
Длъжни сме поне да го изслушаме.
Не мога да ти позволя да заминеш, без да се сбогуваш.
Ела.
Чух, че ще отплавате?
Колко романтично.
Да можех да съм млада отново. - Лесно е.
Спомняте ли си някои от прегрешенията си?
Много и то доста ясно.
Тогава разкажете ни.
За да се почувства млад, човек просто трябва да повтори глупостите,
които е вършил като млад. Или да продаде душата си.
Добре ли си? - Колко съм несръчен.
Ще ме извините ли?
Виждала ли си Хенри? - Не, но виж какво ни показа.
Никога не си ми казвал, че имаш портрет.
Къде е?
Хенри!
Искам да го видя. - Да видиш какво?
Картината на Базил. - Беше унищожена преди години.
Никога не ми е харесвала.
Покажи ми го.
Това е старият портрет на дядо ми.
Покажи ми го.
Наистина ли ще ме убиеш, Хенри?
Ти ме научи, че човек може да контролира емоциите си.
Но аз не мога.
Не мога да спра да обичам дъщеря ти повече от всичко на този свят.
И не мога да отрека колко държа на приятелството ни.
Моля те... Моля те не го прави.
Просто стари дрънкулки, Хенри. Нека се върнем на празненството.
Базил...
Хенри...
Какво си ти? - Аз съм какъвто ти ме направи!
Живях живота, който ти проповядваше, но така и не посмя да имаш.
Аз съм всичко, което ти се страхуваше да бъдеш.
Но се опитвах...
Опитвах се да бъда по-добър.
Съжалявам.
Келсоу е бил прав.
Ти си мъртъв.
Дориан? Дориан!
Хенри, не!
Не!
Не, ела с мен! - Какво правиш? Къде е Дориан?
Дориан? Заключена е.
Емили, не, остави го! - Не!
Не, Дориан...
Дай ми ключа. Дай ми ключа!
Какво има вътре?
Сърцето ми е твое, Емили. - Остави го!
Цялото ми сърце.
Емили, умолявам те!
Не! Дориан!
Не, Дориан!
Все още съм неин баща, Агата.
Исках само да й кажеш, че ми липсва.
И че това винаги ще бъде и неин дом.
Може би един ден ще поиска да ме изслуша.
Горкото момче.
Кой би понесъл да те гледа сега?
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam Редакция: Стефан Стефанов (Cheeseus)